kumotus
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]kumotus (39)
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkumot̪us/
- tavutus: ku‧mo‧tus
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kumotus | kumotukset |
genetiivi | kumotuksen | kumotusten kumotuksien |
partitiivi | kumotusta | kumotuksia |
akkusatiivi | kumotus; kumotuksen |
kumotukset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kumotuksessa | kumotuksissa |
elatiivi | kumotuksesta | kumotuksista |
illatiivi | kumotukseen | kumotuksiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kumotuksella | kumotuksilla |
ablatiivi | kumotukselta | kumotuksilta |
allatiivi | kumotukselle | kumotuksille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kumotuksena | kumotuksina |
translatiivi | kumotukseksi | kumotuksiksi |
abessiivi | kumotuksetta | kumotuksitta |
instruktiivi | – | kumotuksin |
komitatiivi | – | kumotuksine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | kumotukse- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
kumotus- |
Etymologia
[muokkaa]kumottaa (heikko vartalo kumota-) + -us
Käännökset
[muokkaa]1. kumottaminen
Tälle sanan merkitykselle ei valitettavasti vielä ole lisätty käännöksiä, mutta voit halutessasi lisätä ne. |
Aiheesta muualla
[muokkaa]- kumotus Kielitoimiston sanakirjassa